Класифікація соціальних норм
Серед інших видів соціальних норм особливо виділяють такі, що становлять основні норми людської поведінки, основні фактори єдності суспільства – це духовні, моральні, етичні та правові норми. Для всіх соціальних норм притаманні такі ознаки: вони виступають як правила поведінки людей у суспільстві; виникають як результат свідомо-вольової діяльності; зумовлені соціально-економічним ладом суспільства.
Духовні норми – це передусім норми, в основу яких покладено загальнолюдські цінності, представлені у світових релігіях, художній культурі та науковій думці. До них належать також народні звичаї та традиції.
Звичаї – це правила поведінки, що склалися історично і внаслідок багаторазових повторень увійшли у звичку людей. Звичай закріплюється у свідомості людей як найбільш розумний або корисний у певних умовах зразок поведінки.
Різновидом звичаїв є традиції. Вони також зумовлені звичкою, природністю формування і утвердження у свідомості людей того чи іншого типу поведінки. Традиції охоплюють, як правило, відповідний тип поведінки, складаються зі стилів поведінки.
Релігійними нормами називають правилавстановлені віросповіданнями й обов’язкові для віруючих. Вони висвітлюються в релігійних книгах, у рішеннях зборів віруючих або духовенства, у творах авторитетних релігійних письменників. Ці норми визначають порядок організації і діяльності релігійних обє'днань, регламентують ритуальні обряди та культи.
Носіями духовних норм виступають самі люди, а також такі соціальні інститути, як сім'я, релігійні конфесії, громадські організації. У ряді випадків духовні норми зливаються в одне ціле з моральними нормами.
Моральні норми – це очікування-приписи певної соціальної групи (реальної або номінальної) щодо її членів. Носіями цих норм є конкретні спільноти (сім'я, громада), їхні лідери й керівники. Такі норми зазвичай текстуально не закріплені, хоча є й винятки.
Етичні норми можуть бути прямим відображенням моральних цінностей і тому збігаються з моральними, але можуть бути і суперечити їм, наприклад, у випадках корпоративної етики або етичних норм субкультури асоціальних угруповань.
Соціальні норми нерідко породжують стереотипи й забобони, наприклад, расові та етнічні. Стереотипи можуть відігравати позитивну роль, скажімо, пропонуючи людині готові рішення в певних ситуаціях. Проте частіше стереотипи, а тим більше – забобони, перешкоджають адаптації людини до конкретної ситуації.
Правові норми - це формально обов’язкові правила фізичної поведінки, які мають загальний характер, встановлюються або санкціонуються державою з метою регулювання суспільних відносин і забезпечуються її організаційною, виховною та примусовою діяльністю.
Право – це система загальнообов’язкових правил поведінки – соціальних норм, встановлених або санкціонованих державою, які відображають волю певної частини соціально неоднорідного суспільства, спрямовані на врегулювання суспільних відносин відповідно до цієї волі і забезпечкютьсяч державою.
Праву, на відміну від інших соціальних норм, властиві такі риси:
· право – єдина система норм, яка є обов’язковою для всіх членів суспільства;
· норми права встановлюються або санкціонуються державою;
· норми права – це правила поведінки загального характеру, тобто правила поведінки, відображені в правовій нормі, адресовані не конкретному суб’єктові, а поширюються на всіх, хто стає учасником відносин, які регламентуються даною нормою права;
· норми права характеризуються формальною визначеністю, де формальність означає відображення норм права у статтях нормативних актів – письмових, юридичних документах;
· здійснення норм права забезпечуються державою шляхом створення реальних умов, що сприяють безперешкодному здійсненню суб’єктами зразків поведінки, сформульованих у нормі права, а також, засобами заохочення, переконання і примусу до бажаної поведінки чи застосування санкцій у разі невиконання вимог правової норми.
Правові норми є найбільш конкретними. Вони закріплені в основних документах держави ( напр. конституція, цивільний кодекс, кримінальний кодекс, законах та підзаконних нормативно-правових актах) і регулюються державною системою (законодавчі органи, уряд, правоохоронні органи).
За всієї різноманітності проявів соціальні норми мають такі основні властивості:
· об’єктивність;
· історичність;
· універсальність;
· схематичність;
· безумовність.
Норма є узагальненим соціальним приписом, обов’язковим для виконання кожним членом соціуму за будь-якої ситуації.
Дата добавления: 2015-05-16; просмотров: 1312;